- Eduardo Deacon? - Eddie.
- Division, Eddie? - 3:e bataljonen, 5:e marinregementet.
- Stationeringar? - Tre.
2011. 2014.
- Datum för tjänstledighet? - Tre tjänstgöringsperioder i rad.
Sangin?
- Var det så illa som de säger? - Ja.
- Skador? Fysiska begränsningar? - Nej.
- Nåt som du inte gillar att göra? - Jag gillar allt.
- Gillar du att städa toaletter? - Jag gör vad som helst.
Du har godkänt på dina psyktest, stämmer det?
Ja.
Okej, så här ser det ut:
Jag har dig i vår databas, så du kom inte i onödan.
Vi har bara inget som passar just nu.
- Jobbet som jag sökte, då? - Tillsatt för en vecka sen.
- Men det var på nätet för två dagar sen. - Ja, vi har fördröjning i systemet.
Jag har varit hemma i ett år. Jag inte jobbat ens en dag.
Min skrothög till bil ramlar snart sönder.
Mitt barn och min fru bor två delstater bort, så jag gör verkligen vad som helst.
- Det här är aldrig lätt. - Gör mig bara en tjänst.
- Skriv in "minimilön" i min profil. - Men som kapten har du rätt till...
Jag kan inte vänta på det som jag har rätt till. Jag behöver nåt nu.
Ha en trevlig dag.
Vänta lite!
Minimilön, usla arbetstider och det ligger ytterligare 40 minuter bort.
Det stod inte att du hade klarat av dina psyktester, så det dök inte upp.
- Det måste vara en miss. - Ja, det måste det vara.
- Tack. - Du börjar i kväll.
Jag fixar det.
Allhjulsdrift, som ni begärde. Servad förra veckan.
- Och lasten? - Baksätet i bil 2.
Svänger in på väg 18 nu. Hur är det med vittnet?
Sover sött.
Det dröjer innan vi är i Cedar City. Vädret är för dåligt.
Säkert! Vi har tur om... Hallå?
Samtalet avbröts. Kolla din telefon, tack.
Också död. Det måste vara ovädret.
- Vägen ska väl vara avstängd? - Svar ja. Hur så?
Vi har sällskap.
- Bil 1, det här är bil 2. - En bil närmar sig i ytterfilen.
Kan vi identifiera den?
Bil 3, hör du mig?
- Komradion funkar inte. - Det är nåt skumt.
Ser du?
Vad i helvete?
Sätt fart!
Täck mig!
Ut ur bilen! Nu!
Lyssna nu, när jag säger till springer du in i skogen!
Se dig inte om, och stanna inte förrän du hittar nån.
Nu! Spring!
Okej.
Vi sköt nio av tio. Målet saknas.
Röj upp det här.
- Hallå? - Val?
Eddie. Var är du?
Jo, alltså... Jag har kanske fått ett jobb.
Det är ju jättebra! Var?
Det ligger inte så nära. Jag måste vara här ett tag.
Är allt okej?
- Eddie? - Ja, det är bra.
- Veterandepartementet har skickat... - Det är lugnt.
- Det finns läkare som kan hjälpa... - Val!
Jag kommer tillbaka.
Jag måste bara jobba mig igenom en del saker.
Silvia är här. Hon frågar jämt om dig.
Hälsa bara att jag älskar henne. Hej då.
- Ja? - Eddie Deacon. Det gäller jobbet.
- Papper? - Ja.
Tack.
Okej. 9,50 dollar i timmen. Sjukförsäkring efter sextio dagar.
Ingen övertid. Två raster på femton minuter per åttatimmarsskift.
Detta är alltså Ridgeside-gallerian.
Det här är varuhuset Montclair's i hela sin härlighet.
Invigt 1986 och aldrig moderniserat, men här finns allt.
Herr-, barn-och damkläder, smink... Idrottsavdelningen suger.
Håll muggen ren.
Högkvarteret! Ställets ögon och öron.
Du har ett hörnskåp där inne. Skriv ditt namn när du får tid.
Hm... Märkligt. Den gör aldrig så. Det måste vara vädret.
Låt mig presentera teamet. Jag heter Vance och leder nattskiftet.
Kalla mig chefen.
Den glada prinsessan här heter Mason, men du behöver inte minnas det.
Han är nämligen för fin för jobbet och tänker sluta.
- Han bryr sig bara om mat på bordet. - Finns det andra skäl att var här?
Därför kallar vi honom "Mat-Mason".
Bara du säger så, och ingen tycker det är roligt.
Han fattar!
- Tjena, mår du bättre? - Jag spyr om du rör vid mig!
Tack.
Vill du ha nåt? Vatten...
Sköt mitt jobb i en timme, tack.
Bra, lägg dig en stund.
Därmed kommer vi passande nog till vår fritidsavdelning.
Där i din säng har vi Ruby. Hon har jobbat stenhårt, så vi har överseende.
Vi har inget val. Hon är omöjlig att väcka.
Där ser du.
Gillar du inte åska? Vad tycker du om blixtar?
- Jisses! - Jag visar den bara.-Cool, va?
Efter 30 dagar och en säkerhetskurs får du en helt egen.
Till dess får du titta på mig. Det finns en till, jag ringer honom.
Johnny! Hur är läget? Var är du, kompis?
- I pungen. - Du menar zon D.
Du måste använda rätt benämningar.
Johnny Zhang Wei. "Wei säger aldrig nej", brukar jag säga.
- Han älskar att patrullera. - "Pungen"?
Jaha... Man kan tycka att det ser ut som en kuk med pung.
Men självklart ser det ut som en pistol.
Jag ska ge dig en rundtur.
Fem zoner, A till E.
Montclair's där vi kom in, det är zon A.
Du ska också ta på dig uniformen, så att du blir snygg.
På med den, så visar jag resten.
Först har vi Zon B, shoppinglängan. Den heter så för att man shoppar här.
Här kan du köpa nåt fint åt din tjej.
Zon C, mattorget. Allt här tar livet av dig. Ta med egen mat.
Runt hörnet har du utsikt över parkeringen.
Ibland kommer polisen och låtsas leta efter nåt med sina ficklampor.
Zon D är jag vanligtvis inte så glad i,
men nu har de en tävling om den här skönheten.
Vi får köra för att ladda batteriet.
Om du sköter dig får du kanske åka med!
Är du redo för finalen? Här har vi den!
Clyve's, det andra varuhuset! Det bättre varuhuset.
Här finns designerkläder och kända märken.
En maskin som skriver ens namn på 25-centare.
De ville ha vårt högkvarter här, men Montclair's byggdes först.
De ersatte oss med det här kravallhindret.
- Det var rundturen. Några frågor? - Bara en.
Kravallskydd, elpistol och fem man på nattskiftet i en galleria.
Ta inte illa upp, men det känns som 1992.
- Stopp ett tag. Du är inte härifrån, va? - Nej.
- Exakt vad gör du här? - Jag behövde ett jobb.
Okej, visst. Åt det här hållet har vi den närmaste staden.
Den har 12640 invånare.
I fjol skedde 48 mord där.
Åt det här hållet har vi en annan stad, med 25328 invånare.
- I fjol skedde där 81 mord. - Metamfetamin.
En jäkla massa metamfetamin och ett riktigt elakt gäng som säljer det.
Så vi har en massa människor som stjäl för att finansiera sina missbruk.
Du fattar snabbt och ställer smarta frågor.
Och du är i fantastisk form. Så jag måste fråga:
- Militären? - Ja.
- Jag känner sånt på mig! Sergeant? - Kapten.
På riktigt? Wow, inte illa.
Jag har lite erfarenhet av militärer och ni glömmer lätt vem som bestämmer.
- Nej, jag ska inte ställa till med besvär. - Det var det som jag ville höra!
Men jag brukar inte vara så fysisk av mig. Förlåt för det.
Då sätter vi väl i gång. Du har din walkie-talkie. Håll dig på kanal 4.
När du patrullerar tar du två rundor.
Du får börja direkt, och om du lägger märke till nåt skumt
ska du rapportera det innan du gör nåt åt det. Gör inget dumt.
- Fattar du? - Jag fixar det.
- Välkommen till teamet, soldat. - Allvar?
Nej, jag bara... Lycka till!
Du är väl inte mörkrädd?
Har övervakningskamerorna reservaggregat?
Killen har huvudet på skaft!
Ja, det är under kontroll. Vänta en stund.
- Nu är det fixat. Framåt marsch! - Uppfattat.
Skitstövel...
Vi har nåt utanför.
Är det nåt utanför, sa du?
- Det är en liten flicka. - Förlåt, sa du "en liten flicka"?
- Hon är rädd. Jag släpper in henne. - Nej, vänta lite.
Nej, jag gör det!
Vänta!
Ta det lugnt...
Hjälp! De kommer! De kommer!
Det kommer ingen! Du...!
Det kommer ingen...
- Vad fan nu? - Fråga inte.
- Hon är kall. Hämta en filt. - Var är hennes legg?
- Hon är typ tolv. Då har man inte legg. - Okej då.
- Vad ska vi göra? - Ringa polisen.
- Har hon rymt hemifrån? - Jag hoppas att det är allt.
Telefonlinjerna är döda. Johnny, har du täckning?
- Fan! Nej. - Skumt...
Hallå... Kolla här.
Det är Montclair's-ingången.
Hallå! Hallå?
- Jättebra! - Så där ja!
- Allt väl? - Jag letar efter min dotter.
- En elvaårig flicka. - Pappan...
- Ja, vi har henne. Hon är oskadd. - Tack och lov!
- Tack.-Johnny, kom ner med henne. - Vänta nu lite.
Hon var rädd och sa att nån var ute efter henne.
Pappor är inte alltid snälla.
- Ursäkta, har vi problem? - Nej då...
- Vad heter hon? - Jamie.
- Bara öppna dörren. - Varför flydde hon mitt i natten?
Vi grälade och hon sprang i väg.
- Det är hon. Är hon oskadd? - Hon har bara rivit sig lite på armarna.
- Säkert i skogen. Vi bor där borta. - När fyller hon år?
- Den 16 april. Född 2004. - Ögonfärg?
- Lägg av nu! - De är bruna.
Har hon tandställning?-Kolla det.
Herrn?
- Nej, det har hon inte. - Nej.
Vad är det med dig?
- Han är ny. - Din pappa.
Nej!
- Ungar! - Hämta henne!
- Vad fan är det där? - Jag vet inte.
Herrejäklar!
Det är 1,25 miljoner i omärkta amerikanska sedlar omöjliga att spåra.
Vänta, vänta!
Radera kameraminnet. Skyll på ovädret. Du har aldrig sett mig eller flickan.
- Och vad gör ni med henne? - Inget bra, Vance.
- Jag kan inte. - Varför inte?
- För att hon bara är... - För att det är fel. Vilket föredrar du:
Att ni slipper flickan och du blir rik
eller att ni alla dör en fruktansvärd död och ingen blir rik?
Och när jag säger "fruktansvärt", vid Guds namn, menar jag fruktansvärt.
- Backa, Vance. - I så fall är ditt svar nej. Fattar du?
- Vem bestämmer här? - Du sa nej, så kliv tillbaka.
Ni är fem galleriapoliser beväpnade med elpistoler och buntband.
Era telefoner fungerar inte, om du inte har märkt det.
Och polisen patrullerar inte i natt.
Ni kan inte hålla oss ute eller henne vid liv.
Vilket väljer du?
Vilket väljer du, Vance?
- Vance... Vance! - Håll käften!
- Jag bestämmer här. - De låter oss aldrig leva.
- Jag säger inte till dig fler gånger! - Det kan de inte. Tänk själv!
Det är det rätta.
Vad gör du...?
Den som verkligen bestämmer. Du borde ha låtit honom få skulden
när varenda man, kvinna och barn i huset blir mördade.
- Ditt land tackar dig. - Va?
Hon är i gallerian. Avbryt letandet och se till att alla lämnar vägarna.
- Vad ska vi göra? - Två kullar har utsikt mot vägarna hit.
Jag vill ha krypskyttar på båda. Och inga inavlade idioter.
Omringa parkeringen, kör med krypterad radiotrafik
och prata endast i walkie-talkie och bara i yttersta nödfall.
Jamie?
Jag heter Eddie.
Och...
Jag tror jag vet vad som pågår.
Nån måste du lita på.
Det vet du nog.
Vet du vad?
Jag har en dotter i ungefär din ålder.
Hon heter Silvia.
Det var min mammas namn.
Jamie?
Jag visste att du var smart.
- Jag behöver torra kläder. - Det ordnar vi.
Och mat. Lämna mig inte ensam och behandla mig inte som ett barn!
Kör till. Får jag vända mig om nu?
- Inte ens laddad. - En sak till...
- Du måste lova att skydda mig. - Jag fixar det.
- Lillfingerlöfte! - Du ville inte behandlas som ett barn.
Det finns inget barnsligt med ett lillfingerlöfte.
- Åh gode gud, du är vittnet! - Vilket vittne?
Triple 6, gänget. Hennes pappa skötte pengarna. Revisor eller nåt.
Tills han fick den geniala idén att hjälpa FBI.
De fick reda på det och mördade honom. Hon såg alltihop!
Hon ska vittna i morgon! Ska jag be om ursäkt för att jag läser tidningen?
Men nu ger de kanske upp.
Ja, en FBI-konvoj klarar de av men inte fem klantar på ett köpcentrum.
De kommer tillbaka.
Han störde våra telefoner innan han visste att hon var här.
Han visste hur många och var vi var.
Han kom inte till samma dörr som Jamie.
- Hur visste de det? - Polispatrullerna, då?
Han sa att de inte kommer.
- Brandlarm? - Kopplade till telefonlinjen.
Då ger vi oss av med detsamma. Vi sticker!
- Åh gud, hur många är de? - Kan du gömma dig nånstans?
- Du skulle inte lämna mig ensam. - Jag skulle också skydda dig.
- Vi kan inte hålla dem ute. - Va...?
De tar sig in förr eller senare. Vi måste gömma henne.
Jag vet ett ställe.
Kom med mig.
Herregud!
Okej...
Precis här framme.
Det är inte särskilt tjusigt men svårt att hitta.
Här har du en ficklampa, vatten och en walkie-talkie.
Jag vet, men den funkar ändå lite.
Men den har inte så bra räckvidd, så bli inte rädd om ingen svarar.
- Jag blir inte rädd. - Bra.
Behöver du nåt mer? En nalle eller nåt?
- En nalle? - Ja.
Hade du inte en dotter i min ålder? Du vet ingenting, va?
Nej, vi träffas inte så mycket?
Mina föräldrar är döda. Jag har levt under vittnesskydd i ett år.
Även om jag överlever och vittnar har jag ända varken familj eller hem.
Eddie!
Du bör nog se det här.
Lås dörren, var knäpptyst och försök inte ta dig ut.
- Okej? - Det är här bara skit.
Jag lovade att skydda dig, och det tänker jag göra.
Lås dörren!
- Kolla här. - Där!
- Åh nej! - Och där. Det är bra...
- Vad sa du? - Det här är bra.
Lustigt. Jag tänkte precis att det här är mitt livs värsta natt.
- Han bluffar. - Vad menar du?
Om han visste att polisen inte kommer
hade han låtit sina män köra in.
Men vad gör de?
- Gör våra bilar odugliga. - Gode gud!
Fan, då hittar de Betty. En pistol jag har gömd under sätet.
- Jag har licens för att bära den. - Varför bär du den då inte?!
Regler! Man får inte ha pistol på jobbet!
- Vi måste härifrån. - Det kan vi inte.
Det är klart vi kan-och borde!
De är nämligen på väg hit för att döda oss!
Och vem är du, förresten? Det är inte du som bestämmer.
- Nu är han. - Va?
Jag vill inte dö i kväll.
Räck upp handen om ni kan göra ett bättre jobb.
- Hur som helst... - Du är rädd. Det lär kosta dig livet.
Killen är proffs. En välbetald yrkesmördare.
Om du vill hem till familjen blir du kvar här.
Spring och göm dig om du vill. Ingen dömer dig.
Säg att du har en plan.
De attackerade för 45 minuter sen.
Vid det här laget vet FBI att hon är försvunnen. De lär leta efter henne.
- Men när? - Det vet vi inte.
Just nu är tiden vår fiende.
Låt oss göra den till vår vän.
Där.
Skynda på!
Hur kommer vi upp på taket?
Det är helt sjukt!
Status?
- Tomt på väg 6. - Tomt på uppfarten.
- Ingen här. - Sätt i gång.
- Vad fan gör vi? - Skickar ett meddelande.
Herregud!
Kom, det är farligt här uppe!
Röj undan det.
- Skynda på! - Vänta lite...
- Vance! För helvete! - Vänta på mig.
- Ruby? - Kom!
Det värsta möjliga skiftet att vara bakfull på.
Flytta undan liket.
- Flytta bilen härifrån. - Ska bli.
- Hämta grejerna. Ge mig ficklampan. - Ficklampan?
- Alltså... - Riv ner kartan.
- Vad pågår här? - En flicka dök upp.
Sen ville några psykopater döda henne.
Nu har vi hela gänget efter oss.
- Dörrarna? - Det verkar hålla.
- Jag fick problem där uppe... - Jag tog hand om det.-Är det han?
Ja, Eddie. Han bestämmer.
- Vet hon vad som pågår? - I stort sett.
Flickan och gänget. Jag är med dig.
Tja, vi har ont om tid.
Om 30 minuter har de nog tagit sig in i Montclair's.
Fem-tio minuter senare är de i Zon B. Vi måste vara redo.
Vilken är planen, då?
Vinna tid och oskadliggöra så många vi kan.
Så om du får tillfälle att såra dem, tveka inte.
- Jag kan använda pilbåge. - Jag kan bygga bomber. Nätet!
Ruby, göm dig i parfymaffären. - Vance, du går till köksavdelningen.
Ni är vår första försvarslinje. Mason tar hem-och trädgårdsaffären.
Du är vår utkik. Vi måste bara hindra dem tills FBI kommer.
Okej! Ta det försiktigt. Det är en bomb.
Jag klarar det, Ruby.
Sätt fart!
- Går det? - Ja, ingen fara.
Kom nu.
Vance sa att polisen kollar parkeringen.
Gå inte ut om du ser dem. Få dem att komma till dig.
Kommer du ihåg SOS-koden?
Kort, kort, kort, lång, lång, lång, kort, kort, kort.
Kort, kort, kort, lång, lång, lång, kort, kort, kort...
Johnny, lyssna! Gör som jag säger, så ordnar det sig.
Sätt fart!
- Vad gör du? - Om ni avslöjar mig är det kört där inne.
Om jag ska gömma mig får ingen veta var.
- Och jag kan hjälpa till. - Glöm det!
- Jag har en idé. - Jaså du?
Ha bilarna klara.
Logga in oss.
Fan också!
Hon är i huset.
Låt ingen komma ut levande.
De är inne.
KANAL 47
Kanal 47.
Kanal 47 är öppen.
Vad ska använda för namn?
- Eddie. - Säg Charlie till mig.
Då så... Sista chansen, Charlie.
Flickan är borta, och vår nattpatrull kommer när som helst,
för att inte tala om FBI, när de inser att hon är försvunnen.
Och vi spelar på hemmaplan.
Jag har ett litet meddelande till min sida, Eddie,
och eftersom vi ändå pratar nu
är det kanske bra om ditt lag också hör det. Lyssnar alla?
Min sida, lyssna nu. Jag har talat med vår gemensamma uppdragsgivare,
och efter kvällens krångel har vi nu blivit erbjudna en bonus.
Om vi lyckas och flickan dör får alla ytterligare 100000 dollar.
Men det finns en hake.
Om vi misslyckas och hon överlever natten
kommer ni alla att bli mördade.
Era familjer, vänner, husdjur följer snart därefter.
Så självfallet rekommenderar jag varmt att ni får tag i den lilla grisen i natt.
Då sätter vi i gång.
De jävlarna...
Lägesrapport?
Detta är Vance. Allt är okej här.
Här också. Det är Jamie.
Jag luktar som en billig hora, men jag är oskadd.
Mason? Hör du mig?
Okej, kompis. Jag är på väg.
Mason, jag hoppas att du uppskattar det här.
Fan...
Mason, det funkade inte. Du måste ta dig därifrån.
Sheriffen svänger av från motorvägen.
Vi har sällskap där ute. Skjut inte, såvida ingen försöker sig på nåt dumt.
Gör inget förhastat. Vi ser er.
En bil!
Okej. Vad i...?
Sönder!
Ut genom dörren! Jag går ut.
- Avbryt! - Jag gör det!
Hallå!
Bra försök.
Det är klart.
Leta igenom mattorget.
Lyssna, allihop. Vi förlorade precis Johnny.
De leker inte. Ni måste vara mycket försiktiga.
Rapportera om ni kan.
Det är Vance. Jag är fortfarande fast i Zon D.
- Jag kommer ingenstans. - Ser du mattorget?
Nej.
Okej... Ruby? Mason?
Jag är också kvar i Zon D och tvingas titta på Vances fula nuna.
Över.
Lever du fortfarande, Mason?
Mason, hör du mig?
- Ja. - Lyssna nu.
Nån måste bevaka mattorget. Vad säger du?
Nej.
Om du inte flyttar dig kommer de att hitta dig.
Är du kvar i hem och trädgård?
Nej.
Var är du?
Magasinet. Jag kan inte flytta mig.
Jamie här. Jag kan hjälpa till.
- Jamie, kan du ta en titt på mattorget? - Ja.
- Jag måste veta hur många de är. - Jag fattar.
Lyssna nu, allihop.
Vi ses på Clyve's om exakt tre minuter. Uppfattat?
Uppfattat.
Skit också!
De är fem stycken.
Okej, jag tar hand om det.
Följ efter den!
Nej!
- Är du oskadd? Jag blev orolig. - Jag mår fint.
Se upp!
Jag har dig. Fan också...
Kom!
Sluta, Mason! Sluta, för fan!
Det är jag.
Okej, grabben...
- Är du oskadd? Vi måste flytta oss. - Nej!
Vi måste härifrån.
Rulla ner porten!
Om man vill få gjort nåt måste man göra det själv.
- Du räddade livet på honom. - Du skötte dig inte så illa heller.
Se till att öppna den.
Du...
Jag har en present åt dig.
Om du hamnar i knipa och jag inte är där, tryck då på knappen...
Jag vet hur en elpistol funkar. Min mamma hade en.
Wow, vilket fint ställe du har.
En aning litet, men mycket fint.
- Det påminner mig om en plats. - Vilken?
Hos min farbror Will. Jag var där på somrarna som barn.
Jag älskade det. Det var så... normalt.
Sen sa pappa att jag inte fick åka dit längre.
Tja... Pappor är inte alltid perfekta.
Jo, men en del är i alla fall hemma ibland och är inte förbrytare.
- Försöker du försvara honom? - Nej, gör jag inte.
Men man vet inte alltid varför folk gör som de gör.
Han kanske var borta för att han var rädd.
Rädd? För vad?
För att utsätta dig för fara.
Att göra dig illa.
Kanske var han rädd för sig själv.
Jag vet inte, men just nu...
...finns det ingen som jag skulle känna mig tryggare med.
Ska vi snacka lite?
Kör.
Nu är ni alltså i Clyve's och har ingenstans att ta vägen.
Det är bara en rullport av stål som skiljer oss från er.
Så jag ska upprepa mitt erbjudande en sista gång:
Ge oss flickan, ett liv mot många.
Annars kommer jag att frusta och blåsa...
Det har gått två timmar sen du klantade dig och lät ett barn komma undan.
FBI kommer när som helst. Det är ute med dig, Charlie.
Patrullen kom och gick. Minns du inte när din kompis dog?
Hur som helst, vi har tagit emot ditt svar.
- Jamie, kom hit. - Här kommer vi.
Poliser! Herregud, poliser!
Det är poliser utanför just nu.
Eddie!
Det är poliser utanför.
Okej, vänta.
En sändarbil. Vi måste få bort den härifrån.
Vakta henne. Jag anropar dig.
- Hur ser det ut? - Den bör hålla. Det är massivt stål.
Det här är inte bra. Här.
Hjälpen är på väg. Kom igen!
Kom och lek!
- Ner på marken! - Upp med händerna!
- Jag är vakt! - Sätt dig på knä.
- Han har ett vapen. - Nej.
- Är flickan här? - Ja.
- Vi hör skottlossning. - Jo...
Jag behöver förstärkning, Eddie!
Kan vi nå fram till henne?
- Får jag använda den här? - Varsågod.
Mason, ta med flickan.
Nej. Det är kört. Vi kan inte flytta oss.
Mason, ta dig samman.
Lyssnar du, Jamie?
När jag ställer mig upp vill jag att du springer för glatta livet.
- Vad tänker du göra? - Oroa dig inte för mig.
Men du ska ta dig ut härifrån och sätta dit de jävlarna.
- Lova mig det. - Ja.
Nu kör vi.
Det kommer att ordna sig.
Kom igen!
Duktig flicka... Vilken skitnatt!
- Hon litar väl på dig? - Ja.
Jamie, kom ihåg...
Du kan inte åka hem utan din nalle.
Mason!
Vance? Jamie? Hör ni mig?
Jag trodde att du var död.
- Är Vance med dig? - Nej. Jag tror att de sköt honom.
Fan också!
Okej, lyssna nu.
De har tagit sig in i varuhuset.
Du måste vara väldigt tyst och stark.
Det som vårt team har gjort i natt får inte vara förgäves.
Och du måste komma hem.
Till din dotter.
- Det stämmer, det måste jag. - Vad ska vi göra, då?
Minns du vad vi gjorde med Rubys saker? Var vi lade dem?
I sovrumsavdelningen.
Du måste hämta hennes walkie-talkie. Den riktiga.
- Sån som säkerhetsvakter har. - Okej.
På den finns det nödkanaler.
Först är det bara brus, men om jag sköter mig försvinner det.
När det händer vill jag att du letar upp ett gömställe och börjar skrika.
De goda kommer att lyssna och komma hit.
När du når fram väntar du på mig, så hämtar jag dig.
Lillfingerlöfte?
Lillfingerlöfte. Klarar du av det? Kan jag räkna med dig?
Jag fixar det.
Vi ses snart. Slut.
Du och jag, tjejen. Du och jag.
- Han är på väg till störsändaren. - Klart här.
Jamie!
Jag vet att du är i butiken. Jag vet att du hör mig.
Vi var på en femton kilometer lång sträcka motorväg omgiven av skog.
Inga bromsspår och bilarna är borta.
De vet inte var vi slog till mot konvojen.
Det kommer ingen. Dags att förhandla.
Fan också! Kör undan skåpbilen!
Jamie!
Jamie, hör du mig?
Jamie!
Jamie! Hör du mig?
Jag heter Jamie Latimer. Ridgeside-gallerian. Skicka hjälp!
Skjut inte! Han är min.
Trevligt att råkas, Betty.
Fan!
Jamie...
Jamie, hör du? Det här är US Marshals-polisen.
Han är borta, Jamie. Han stack.
Som alla de andra. Så gör folk när det blir komplicerat.
När jag var i din ålder väckte min pappa mig en morgon
och sa till mig att packa för att vi skulle med ett tåg. Det var spännande.
Jag hade varit hemifrån några gånger, men bara över dagen.
Jag somnade. När jag vaknade var min pappa borta.
Det låg femtio pund i min jackficka.
Jag träffade honom aldrig mer.
Så jag har ett erbjudande.
Från en förrådd, övergiven själ till en annan.
Du måste inte dö. Du får bara inte vittna.
Följ med mig. Jag tar hand om dig, nånstans där vi är utom fara.
Du kan börja om på nytt och bestämma över ditt liv. Jag hjälper dig.
Jag kanske till och med lär dig ett och annat.
Vem vet...
Du måste fatta ett mycket viktigt beslut.
Du kan vara barnet som förgäves väntar på räddaren i nöden.
Du kan vara omogen, modig och dum och försöka fly.
I så fall blir jag tvungen att döda dig.
Eller så kan du ställa dig upp,
så tar vi itu med saken som vuxna.
Jaha...
Vad väljer du, Jamie?
Okej, om det är så du vill göra.
Nej!
Eddie!
Eddie...
Du kunde ha blivit rik. Jag sa till dig att ta pengarna och blunda.
Som du sa, Charlie, är det jag som bestämmer.
Det sa du.
Jamie...
Du vet hur den funkar.
Jamie!
Kom nu.
Kom igen! Titta på mig.
Där är hon!
Rodriguez här. Jamie Latimer lever och kommer ut från gallerian.
Stanna och räck fram händerna!
Hej.
Hej...
Du ser för jävlig ut.
Tja...
Det är ungefär så jag mår.
Jag ska snart ge mig av... antar jag.
Så...
Jag vill bara säga tack innan jag ger mig av.
Du har inget att oroa dig över med din dotter.
Hon har supertur som har dig som pappa.
- Vart ska du? - Till nån fosterfamilj.
De har inte berättat än.
Det ordnar sig för dig.
Jag har ett bra intryck av honom.
Vem?
Farbror Will!
Översättning: Richard Schicke